Тело се састоји од преко 200 костију, неколико трилиона микроба и чак 37 трилиона ћелија. Када човек премине, односно само неколико минута након смрти, једна од првих ствари која пропада је мозак.
![](/data/images/2022-10-23/46658_312718275-2309021445930865-2961406995106392332-n_ig.jpg?t=1725212843)
Фото: Профимедиа
Када срце престане да куца, оно зауставља проток крви, која би требало да преноси кисеоник до органа и ткива. Дакле, без крви, најактивнији органи и ткива који гутају кисеоник пропадају први. А резултати су...влажни. Јер ћелије које чине те органе и ткива су 70 одсто воде. Без кисеоника који би их одржао у животу, ћелије се самоуништавају.
До те ноћи, у цревима почиње још гори процес. Имуни систем више не може да садржи трилионе гладних микроба који иначе помажу у варењу хране коју једете.
Прво, они путују из доњег црева кроз ткива, вене и артерије. У року од неколико сати стигну до јетре и жучне кесе, које садрже жуто-зелену жуч намењену разградњи масти док је особа жива. Али након што микроби једу те органе, та жуч почиње да преплављује тело, бојећи га у жуто-зелену боју.
Отприлике од другог до четвртог дана, микроби су свуда. И они производе токсичне гасове, попут амонијака и водоник-сулфида, који ће се проширити и узроковати да се тело не само да надима, већ и да смрди, пише "Бизнис инсајдер"
Прочитајте још
После три или четири месеца, жуто-зелен тен је постао браонкасто-црн јер су се крвни судови погоршали до те мере да се гвожђе у њима излива, постајући браонкасто-црно док оксидира.
Фото: Профимедиа
Такође, отприлике у то време, молекуларне структуре које држе ћелије на окупу се одвајају, тако да ткива колабирају у воденасту кашу.
Али после једне деценије, с обзиром на довољно влаге, влажно окружење са ниским садржајем кисеоника покреће хемијску реакцију која претвара сало на бутинама и задњици у супстанцу налик сапуну која се зове гробни восак.
С друге стране, сушнији услови доводе до мумификације. Зато што током читавог процеса разлагања, вода испарава кроз танку кожу на ушима, носу и капцима, узрокујући да се осуше и поцрне, или мумифицирају.
За 50 година, ткива ће нестати, остављајући за собом мумифицирану кожу и тетиве. На крају ће се и оне распасти, а након 80 година у том ковчегу, кости ће попуцати док меки колаген у њима пропада, а не остављају за собом ништа осим крхког минералног оквира.
За век, последње кости ће се претворити у прах. И остаће само најиздржљивији део тела, зуби.
Стил